Hei, velkommen til botanisk hage i Oslo!
Her vokser det cirka 5500 ulike arter av planter,
som er fordelt på ulike tematiske avdelinger her i hagen.
Og som du som besøkende kan gå rundt å se på.
Men vi har en samling som befinner seg bak stengte dører.
Og det er den nasjonale frøbanken for ville og truede planter.
Bli med inn og se!
Kom.
Frø fra hele Norge samles i Frøbanken.
For mange av de truede artene
trengs spesielle tillatelser fra forvaltningen for å samle inn.
For hver innsamling noteres voksested, koordinater, dato,
hvor mange individer det ble samlet frø fra,
og innsamlerens navn.
All informasjon legges inn i en database.
Frukter med frø tørkes og renses.
Til slutt legges frøene i et kjølig lager
med veldig tørr luft.
Luftfuktigheten her inne skal ikke være høyere enn 15%.
Frø fra ulike arter oppbevares ulikt.
Noen må spire raskt etter frøspredning,
andre kan overleve mange års lagring.
Selve frøbanken holder minus 20 grader,
og i fryseren vil det være fukt.
Metallposer blir derfor brukt for å beskytte frøene mot dette.
Den nasjonale frøbanken i Oslo må ikke forveksles
med det internasjonale frøhvelvet på Svalbard.
På Svalbard bevares frø fra kulturplanter fra hele verden
og frø som er eller kan bli nyttige for mennesker,
som ris,
hvete,
mais,
og durra.
Frø fra truede ville norske arter
lagres i Oslo, og finnes ikke på Svalbard.
Man kan ikke fryse ned frø i frøbanken
uten først å vite at de overlever under slike forhold.
Vi tester derfor spireevnen etter en måned i fryser
og deretter hvert tiende år.
Dette gjøres ved å legge ut frø på agarplater,
og setter disse til spiring under kontrollerte forhold i en inkubator.
Her får frøene 12 timers dagslys
og 12 timers mørke.
Og temperaturen varierer gjennom døgnet.
Om en planteart har frø som taper spireevnen raskt,
og ikke kan oppbevares i frøbank
må en oppformere og bevare den levende i bevaringsbed i botanisk hage.
Her utsettes de for vær og vind, årstider og klimaforandringer.
Ideelt skulle vi hatt levende samlinger av alle truede arter
i minst tre ulike botaniske hager i Norge.
Skjer noe negativt med populasjonen i én av hagene,
vil den da fortsatt leve i de to andre.
Ved eventuelle klimaforandringer
kan vi huse arten i den sonen den trives best.
Levende samlinger av truede norske arter
er ikke bare viktig i bevaringsøyemed,
men også for undervisning og formidling til både skoleelever og voksne.
Derfor har alle våre plantearter informasjonsskilt.
Det beste som er, det er om de norske planteartene
overlever ute i naturen.
I det ville og er beskyttet der.
Det kaller vi «in situ»-bevaring;
bevaring på stedet.
Men det skjer ting ute i naturen.
Det er utbygging.
Det er nye veier som bygges.
Det kan være eventuelle klimaforandringer.
Så det går dårlig for planter.
Og da kan man bevare plantene utenfor den normale vokseplassen
og da kaller vi det «ex-situ»-bevaring.
Og det gjør vi for eksempel i de botaniske hagene.
Så vi oppformerer frø fra frøbanken
om kommuner, veifirma eller fylkesmann ønsker det,
når det har skjedd en katastrofe med en plante.
Og etterpå er vi behjelpelige med å sette ut de i naturen igjen.